"De svävade fram och tillbaka. Hon med orörlig överkropp och hakan nedsänkt."
"Han med bröstet utspänt och munnen framåtsträckt."
"Hon kunde valsa minsann! De höll ut längre än alla de andra."
Vi är på balen på Vaubyessard, vändpunken i madame Bovarys liv.
Det ögonblick då hon tror att hennes drömmar ska gå i uppfyllelse-
- men som blir en enda lång väntan på en ny inbjudan till balen på Vaubyessard.
Jag tänker på alla symboliska personer: den blinde som sjunger en kärlekssång-
- det oskuldsfulla barnet Justin som ger henne arseniken.
Det är som i "Salammbô", med döden ni nämnde i måndags.
Man vet inte varifrån den kommer, men begäret leder till döden.
Joubert, det är jag. Martin Joubert.
För sju år sen återvände jag till Normandie och tog över min fars bageri-
- efter tolv års stress på förlaget Pelletier-
- där jag redigerade notiser om avhandlingar ingen läser. Jag trodde-
- som så många parisare, att jag här skulle hitta balansen och lugnet.
Men balansen och lugnet var bara att glömma.
Det är inte sant?! Vad är det du kommer med?! De är ju brända allihop!
- Martin, vad tänker du på?! - Jag är rädd att han gör nåt dumt.
- Vem då? - Charles.
Engelsmän är för väluppfostrade för det.
- Tror du? - Gå och raka dig.
Min fru lyckades inte övertyga mig.
- Vad gör du? - Det är nog bäst att jag bränner allt.
Jag står inte ut med att se hennes saker längre.
Gemmas dagbok... Jag klarar inte att läsa den.
Vill du ha ett glas?
Gemma förde alltså dagbok...
"Jag tänker gifta mig" med ett utropstecken.
Titta! Åh, titta! Vad söt!
Hej på dig!
Det hon gillade med Charlie var doften av lack och sågspån i hans kläder-
- och hans alltid lika goda humör. Nästan allt...
...utom hans exfru som ringde när som helst om helt ovidkommande problem.
Ja. Nej, du fick bilen och huset. Jag måste ha nåt att leva på.
För många tårar. Det går inte att läsa.
Förändringen var i själva verket hans idé.
Det var en radikal förändring.
En plats långt från bilköer i en lugn liten by.
En plats där man tar det här med att leva på allvar.
De kom hit en söndag klockan tio.
Den dagen var du speciellt jobbig.
Gus!
- Vems hund är du? - God dag.
- Hej! - Hej!
- Är ni engelsmän? - Ja.
- Joubert, Martin. - Gemma Bovery. Jag är maken Charlie.
- Trevligt att råkas. - Jag ber om ursäkt för min hund.
Ingen fara. Den är jättegullig.
Jag är er granne. Mitt hus ligger där borta.
- Om ni... Varifrån kommer ni? - London.
London är trevligt! Stor stad. Om ni... hjälp, jag tillgänglig.
- Tack. - Tack så mycket.
- Förlåt för min hund. Hej då! - Gus!
- Jag sätter det i kylen. - Vi öppnar en flaska vin.
Ja, det gör vi. Bra idé!
- Charlie, jag lämnar de tunga sakerna. - Förlåt... - Gus! Kom hit!
- Gus! Gus! - Förlåt. Ha en bra dag och en bra eftermiddag.
- Carrington! - Carrington! Kom hit, din korv!
- Jag trodde aldrig det skulle bli sålt. - Nu är det gjort - till engelsmän.
- Gissa vad de heter. - Ät, Julien!
- Jag är inte hungrig. - Ät! Du växer och måste äta!
- Vad heter de? - Gissa.
Sherlock Holmes? James Bond? McDonald's?
Bovery.
Bovery!
Han heter Charles och hon Gemma! Galet, va?
Här, i Normandie, där Flaubert skrev sitt mästerverk!
- Vi såg den i skolan. Kass! - Hellre "Prinsessan de Clèves".
- "Call of duty." - Vi pratar om böcker, inte datorspel!
Vet du vad? Jag ser hellre att du knarkar än att du säger såna dumheter.
Tack, monsieur. Adjö!
- Det här är Frankrike, Charlie! Se bara på alla sorter! Otroligt! - God dag!
God dag.
Ursäkta, monsieur, vad är det här för ett bröd?
Graine de tournesol, en specialitet.
- Tournesol? Vad är det? - Solrosfrön. Ursäkta. Det är det bästa!
- Och ekologiskt. Förlåt att jag avbröt. - Ingen fara. Jag är hopplös på franska.
- Vi är nyinflyttade från London. - Vad roligt! Vi bor också här.
- Min man är engelsk och jag fransk. - Charlie. Det här är Gemma.
Hej! Angenämt. Jag heter Wizzy. Hur som helst är det jättegott!
Jag tar solrosbrödet, tournesol. Och vad är det där?
La croquinette, med flera sädesslag.
Men jag rekommenderar det där. Det är mildare, med linfrön.
- Jag alla tar. - Man säger: "Jag tar alla."
- Eller: "Jag tar alltihop." - Jaha? Alltihop? Okej. Alla.
- Alla? - Ja.
- 4,60 euro, tack. Adjö. - Hej då!
Kom, Gus!
Gus!
- Hej! - God dag. Allt väl?
- Ja. - Vilken fin bukett!
- Det finns många. Ett helt fält. - Rosenskäror.
- Rosenskäror? - Blommorna heter så.
Jaha? Det är för mitt ordförråd...
- Rosenskära. - Ska jag visa er nåt?
- Ja, gärna. - Följ med mig!
Den här vägen tog Ernest Delahaye, Rimbauds vän...
Rimbaud var nästan samtida med Flaubert.
Så vackert här är! Allt är vackert! Det stora huset där bakom också.
La Boissière. För tio år sen, på fadern Bressignys tid, hölls här stora fester.
- Nu är det en ruin. - Jag älskar ruiner!
Då kommer ni att älska vårt land. Allt håller på att...
- Gus, sluta! - Han är gullig.
En blandras. Han kan vara skitjobbig... irriterande.
Carrington kan också vara skitjobbig ibland.
Då så... Jag ska fortsätta min upptäcktsfärd.
På en sekund kom hennes lilla obetydliga gest-
- att sätta stopp för tio års sexuell dvala.
- God kväll. - Ursäkta, men elen är trasig.
- Elavbrott? - Nej, det är åt helvete med elen.
- Ska jag komma? - Ja.
- Okej. - Tack.
- Så där, ja. Ledningarna är utslitna. - Utslitna?
- Gamla. Old, kaputt. - De är trasiga.
- Jorda dem, annars får ni problem. - Tack. Jag har whisky. Vill ni ha?
- Ja. - Följ med mig.
Kom!
Snabbköpet är bra när det är kris.
Det vid utfarten är också bra.
Och så finns en stormarknad 5 km bort, mot Dieppe.
Men om ni vill ha riktigt fina bifftomater, fina tomater-
- är det marknad onsdag och söndag och i Rouen på lördagar. Min man står där.
Och när det gäller vin? Jag har framför allt flyttat hit för vinets skull.
Martin, vad har du för råd när det gäller vin?
Vin? Jag vet inte... Det beror på. Vad gillar ni för nåt?
- Gemma föredrar vitt. Jag älskar rött. - Jag också.
Jag är ingen expert, men i Rouen finns allt. Om ni gillar alkohol...?
Jag såg att ni gillar att dricka lite.
"Djupast i sin själ väntade hon emellertid någon stor händelse."
"Som matroser vid skeppsbrott spejade hon"-
- "med förtvivlad blick över sitt livs tomma enformighet"-
- "och sökte i fjärran något vitt segel i dimmorna vid horisonten."
De är ostspecialister: camembert, Livarot, Pont-l'Évêque...
- Det är väl en getost? - Nej, inte alls. Det är en koost.
- En mus! - Det är bara en sork.
- Jag avskyr dem! Jag måste köpa gift! - Nej!
- Framför allt inget gift! - Fällorna funkar ju inte.
Glöm råttgift! Det är arsenik. Det tar inte bara kål på sorkar...
Det sker alltid olyckor.
Ni har en gullig hund. Vill ni hitta den med tassarna i vädret?
Så du säger, Martin! Vad tar det åt dig?
Så fort en flicka blir rädd för en mus blir du upprörd.
Ja, jag känner dig. Jag vet hur du funkar.
Hon är verkligen en hämmad engelska. Inte ett leende, uttråkad...
Hon är söt, men inteså söt. Ganska banal.
En banal kvinna som inte uthärdar sitt banala liv är inte så banalt.
Madame Bovary - det var länge sen...
Hon är banal, punkt slut.
Helvete!
Charlie! Hämtar du en hink, är du snäll?
Ja. Några läckor... Det brukar finnas i gamla hus.
- Gemma, vi får räkna med problem. - Inte så här! Köld, fukt och ohyra!
- Bönderna här hade det nog inte värre. - Missväxt, svält och digerdöden...
Toppen... Då har vi nåt att se fram emot.
- Nej, det där är briochedeg. - Och vad är den där baguetten för nåt?
- Veteaxformad baguette. - Veteaxformad?
- Och den där? - Den är med speltvete, en sorts säd.
- Det luktar verkligen gott! - Ja, inget går upp mot doften av bröd.
- Att se brödet jäsa är fantastiskt! - Det låter vackert.
- Vill ni se hur man gör brödet? - Ja.
Kom då! Se upp för trappsteget!
Kör in händerna ordentligt. Försiktigt. Försiktigt, långsamt.
Så, ja. Knåda degen ordentligt.
Så där, ja.
Jättebra! Jättebra! Nu har ni kontroll över degen.
Det känns jätteskönt. Verkligen lugnande.
Ja, det är min yoga att göra det varje dag.
Det skingrar negativa tankar. De försvinner.
- Magiskt. - Magiskt...
Att röra vid brödet är som att röra vid jorden.
Jordskorpan som livet är sprunget ur.
Det är som att ge fritt utlopp åt sina sinnen.
Det finns inget naturligare.
Inget mer anspråkslöst...
...än säd.
- Det är varmt här. - Ja, jättevarmt.
- Gissa vad han fick i matte! - Det räcker nu!
Nej, det räcker inte! Säg vad du fick för betyg till din pappa!
- Underkänt, men det var för... - För vad då?!
- Vill du gå om? - Ja, ansträng dig lite...
Det är inte det han behöver höra. Han behöver straff. Inget datorspel.
Är du galen? Att jag blev underkänd var en olycka.
En olycka? Det sker många... Du är ett olycksoffer, Julien!
- God dag. Blir det många äpplen i år? - Nej, men det blir en del.
- För att inte var många, är de många. - Ja... - Gus!
- God dag, madame Bovery. - God dag.
Gus, sluta! Låt den lilla hunden vara!
- Åh, ni tappade er... - Har ni läst den?
- Nej. - Det är ett mästerverk.
Den trollband mig när jag var 16 år.
En kvinna ständigt besviken på kärlek. En banal historia berättad av ett geni.
Flaubert uppfann en karaktär som har blivit universell: den utleda kvinnan.
Det har nästan blivit en arketyp. Det låter kanske lite komplicerat?
Nej, men det verkar himla kul.
Jag vet inte om det är "himla kul", men ni blir allt bättre på franska.
- Tack. Var är Carrington? - Carrington?
- Nej! - Gus, kom hit!
- Såg ni vad det regnade i natt? - Ja, vi har problem.
Hål i taket. Toaletterna svämmar över.
Folk tror livet på landet är rofyllt, men det kräver stor inre styrka.
Väldigt stark inombords.
Tvärtemot vad man tror skrivs det ut enormt mycket lyckopiller på landet.
Eller så tar man tillcalva. Där gör de traktens bästa calvados. Vill ni smaka?
- Varför inte? - Kom!
Calva?
Tack.
- Det är starkt. - Det ärcalva.
- Vad är det? - En äppelklubba.
- Den var liten! - God dag, monsieur Joubert!
Gemma, hur är det? Kul att se dig! Det här är min man Mark.
Hej! Jag har hört att din man är bra på möbelrenovering och du på att måla.
- Precis vad vi behöver. Kom på söndag! - Underbart!
- Okej. - Ja, jätteroligt! - Hej då!
- Hej då! Tack. - Hej då! - En florentine, tack.
- Florentin. - Florentin...
Ni fransmän avskyr pengar. Ni är alla socialister.
Inte jag, tack och lov! Då hade du aldrig gift dig med mig.
- Jo, t.o.m. konservativa fransmän. - Är ordet "socialist" så obscent?
Ni är emot privata initiativ och för skatt.
Är en perfekt civilisation lika med en ohämmad ekonomi-
- pundet som högsta mål och perfekt gräs?
- Inget nytt hundraårskrig! - Röstar du påLabour, Charlie?
Nu räcker det, Mark! Time-out!
- Behöver min byrå fixas? - Överdelen är bra.
Jag är ledsen.
Jag var kanske väldigt allvarlig.
Det räcker nu, Martin. Vi har förstått. Det räcker nu.
- Och man förstår inte din engelska. - Så dålig är jag inte.
Jo, det är du. Och det räcker nu. Vi har förstått.
Här är alltså hallen jag pratade om. Jag skulle vilja ha...
Kan du göra marmorimitation?
Jag vill ha en blandning av Gianni Versace-stil, väldigt italienskt-
-och nåt japanskt, stilrent och enkelt.
En geisha som har bott i Miami.
Ja, jag har gjort mycket sånt. Det är en av mina specialiteter.
Perfekt!
Här är mitt favoritrum: gymmet.
Den här maskinen är suverän! Alla har såna i L.A. Den är otrolig!
En vibrerande matta som tränar baken. Jag har en bak som en 22-årig strippa!
Du borde prova. Det är viktigt att älska sin kropp och bränna fett.
Framför allt i Normandie, där de har ett kaloririkt kök...
- Kärlekshandtag... - Hur går det, killar?
Jag hade velat, du hade velat, han hade velat, vi hade velat...
De hade velat... Nej, de hade velat.
Hej, Gemma! Hur är det? Det var länge sen vi såg er på bageriet.
- Ja, jag försöker banta. - Ja, ni har gått ner.
- Lite... - Det klär er, men jag gör magert bröd.
- Jaså? Hej då. - Hej då.
Carrington!
En geting! En geting! Den stack mig!
- Vad är det? - På ryggen! Hjälp! Getingen föll ner!
- En geting?! Då måste jag... - Den är där! Kan du knäppa upp?
Knäppa upp? Okej, jag knäpper upp.
Så där, ja. Jag ska försöka... Gör det ont? Oj! Aj, aj...
Den är död. Det är ett bi. Ett bi, ingen geting.
- Jag har gjort ont... Jag har ont... - Gadden sitter nog kvar.
- Ta ut den, då! Ja, kom igen! - Ja, men för att få ut giftet...
- Gör det ont? - Ja, det gör ont! Aj!
- För att få ut giftet måste jag... - Vad måste du göra?
- Jag måste suga på såret. - Gör det, då! Sug! Sug på mig!
- Säkert? - Ja, gör det bara!
- Ja, jag ska suga. - Aj!
Stå still!
Ursäkta, men madame... Madame Bovery blev stucken av ett bi.
- Gemma Bovery. - Hervé de Bressigny.
Vad händer?! Vad hemskt!
- Tur att jag kom hit förra veckan. - Semester?
Jag måste plugga juridik. I Paris får jag inget gjort.
Mig gör det inget om jag kör på provet, men mamma skulle få hjärnblödning!
- Andas hon? - Ja, tack och lov...
Ni har fått två stick. Ett av ett bi och ett av mig.
Ni fick en liten anafylaktisk chock. Ni ska få antihistamin, så blir det bra.
Ursäktar ni?
Inget allvarligt. En liten allergisk reaktion. Ni kan gå när ni vill.
Tack för allt. Jag visste inte att jag var allergisk.
- Sånt händer alla. Går det bra? - Ja.
- Ni har varit fantastiska, Martin. - Ingen orsak.
Jag hade velat, du hade velat, han hade velat...
Och jag hade velat allt hon hade velat.
Jag älskar det! Jag bara älskar er inredning!
Det ser så äkta och genuint ut. Otroligt charmigt!
- Bra att ni lämnade det där. - Tack.
Folk överdriver ofta. Här är det minimalistiskt. Det är det chica.
Vilken otrolig öppen spis! Vilka fina proportioner! Rena medeltiden!
- Sånt finns bara i Normandie! - Mark, är det inte fantastiskt?
- Jo. - Ja, jag vet.
- Och vad är det där? - Vårt sovrum.
Herregud!
Den här gammelrosa färgen... Det är rena drömmen!
Jag har förresten med mig en tidning. Jag ville visa dig en färg-
- hos våra vänner, Pandora och Patrick Large. Vi var grannar i Elgin Crescent-
- där Elton John bor, fast nu bor de i Clerkenwell, stackarna...
Jag ville visa dig den för den turkosa färgen. Underbar, va?
Ett, två, tre...
- Hur ser jag ut? - Bra.
- Skål! - Skål!
- En sån blågrön färg kunde bli fint. - Föråt.
- Det kan väl bli fantastiskt? - Ja, vackert och jätteenkelt.
Hej då! Tack ska ni ha!
Allt väl, Gemma?
Otroligt! Patrick är gift.
Vilken jävla hycklare!
Han såg så nöjd ut.
Den självgoda idioten!
- Vart ska du? - Till affären. Avloppet stinker!
- Jag anlitar väl en rörmokare... - Jag fixar det!
Visst, Charlie...
Det var första gången jag såg hennes ben.
Hon tittade på tvålar, ljus och svampar. Skräp för turister.
Doftoljor med groteska lukter. Det var då jag fick syn på Hervé de Bressigny.
Det hände nåt väldigt konstigt. I samma stund som jag fick syn på honom-
- kände jag mig som en regissör som just ropat: "Kameran går!"
"Har ni hämtat er sen häromdagen?" "Ja, tack. Mår ni bra?"
- Har ni hämtat er sen häromdagen? - Ja, jag mår jättebra, tack.
- Och hur mår ni? - "Jättebra."
Jättebra, tack.
Jag kände en underlig upprymdhet. Jag såg dem redan nakna, omslingrade.
Madame Bovary stötte på traktens slottsherre, Rodolphe-
-och Gemma Hervé.
Nej, jag mår inte alls bra. Jag är jättedeprimerad. Depression, spleen.
- Spleen? - Om jag berättar mer börjar ni gråta.
- Åh! Känn! - Åh! Vad är det för nåt?
Smart drag med doften.
Kom igen! Jasmin, syren, lavendel, boulespelare, camembert...
- Är det inte kodynga? - Kodynga?
- Ja, koskit. - Ja.
Det luktar vidrigt. Hur kan jag översätta det? Vidrigt...
- Äckligt? - Ja, äckligt.
- Då så... Vi ses! - Ja, hej då.
Och så en liten cigg.
Ja, kärleken gör ont.
- Vem pratar du med? - Va? Ingen.
Jag har ropat i tio minuter och du står och glor på Bressigny!
- Är du intresserad av pojkar nu? - Ursäkta, monsieur.
Jättebra!
I morgon ska vi ha middag. Jag bjöd fransmännen. Du vill ju träffa folk!
- Jag är inte på humör, Charlie. - Jag gör min curry.
Nej, du kan inte bjuda fransmännen och förgifta dem! Låt mig sköta det.
- God dag. - Hej!
Jag rekommenderar det här. Det är lite dyrare, men bättre. Det där är bra.
Tack.
Jag skulle gärna rekommendera lite mineralvatten också, men jag måste gå.
Vi är ju grannar... Ni borde titta förbi slottet nån dag.
Det är en jättevacker byggnad från både 1200-, 1300-och 1800-talet.
- Allt väl, Rémi? - Ja.
Lycka till!
Ser man på...
Hallå!
Nähä...
När jag såg slottet tänkte jag på Hervé. Inte den konventionella nollan-
- instängd i det kalla huset läsande juridik-
- utan en sorgmodig förförare som väntar på sitt byte medan han speglar sig.
Gus, ett ben på att hon svänger till höger. Ska vi slå vad?
Fan, det gjorde hon!
- Det är jag. - Hej!
Som tack för era råd... Jag stör väl inte?
Nej, inte alls. Stig på.
Det är verkligen vackert.
Väldigt charmigt.
En engelsman hade förstört allt med för mycket färg, tyger och hemskheter.
Nåt sånt här går inte att tillverka...
- Det här var min fars kontor. - Det är väldigt gammaldags.
- Det är här jag sitter och pluggar. - Jaha?
Det kan inte vara sant! Hon borde vara hemma och laga mat nu!
Vad sjutton har hon här att göra? Det här är hemskt! Håll käften!
Jag kanske bara inbillar mig. Hon kanske bara tar en aperitif.
- Hittade ni wasabin här? - Ja.
Bra! Här är så deprimerande att handla!
Att beställa från London är enklare.
Nej, inte enklare, men bättre. Då vet jag varifrån varorna kommer.
Det känns bättre. Jag äter så lite. Mest mandlar, torkad frukt och frön.
Almonds. Mandlar. Det är en bra antioxidant.
Jag är som en liten gnagare.
Tack.
Det gick 78 minuter-
- från det att hon svängde in till slottet tills hon var hemma.
78 minuter för att göra vad?
- Martin! Skickar du din tallrik? - Javisst.
Ursäkta, men hur många år har er drottning regerat nu? Hon är otrolig!
Gud välsigne Hennes Majestät, men det struntar jag i! Vi bor här nu!
Jag bor här.
Ja, Rankin älskar Frankrike och franska produkter.
Det har jag hört i många år! Ni älskar Frankrike och franska produkter!
Ja, franska ostar och franskt vin. Är det fel?
Det är som Marocko och couscous. Synd att det finns marockaner...
Frankrike är inte bara vin och camembert.
- Rankin är ju gift med en fransyska! - Ett undantag!
- Ja, jag är ett undantag. - Du är så orubblig, Joubert.
Jag älskar fransmän! Varsågoda!
Det luktar gott!
Jag äter inte kött. Förlåt. Jag är vegetarian.
- Det skulle du ha sagt! - Lugn, jag är inte hungrig längre.
- Ge henne några nötter. - Jag äter lite wasabi.
Jag tänkte fråga hur du håller dig så slank.
Jag äter inte. Inte efter fem.
Nu är det gjort. De har legat med varandra. Och allt är mitt fel.
Och hennes man märker ingenting.
Men det struntar väl du i?
Ja, Delphine... Ja, jag har svårt att koncentrera mig för tillfället.
Det är svårt för mig också, ska du veta. Jag saknar dig också. Ja.
Jag tänker på dig, hjärtat. Hej då!
- Hej. - Hej.
Dags för soporna...
- Allt väl? - Ja, och ni?
- Och pluggandet? - Jag kan inte koncentrera mig.
Ni borde kanske ta hit er flickvän? Det kanske hjälper koncentrationen?
- Tror ni? - Ja, det tror jag.
- Ni har kanske rätt. - Ha det bra.
- Hej då! - Hej då!
Vänta... Två sekunder...
Ja? Hej, mamma.
Nej, jag är inte andfådd. Nej, jag är inte ute och joggar.
Jag pluggar. Vad skulle jag annars göra? Ja, jag vet. Hon sa det.
Okej.
Okej. Puss, mamma. Hej då!
- Du stannar hos mig. - Det kan jag inte.
Snälla du, gå inte.
Jag ville säga: "Det är inte för sent att börja om, att sätta stopp."
"Du håller på att förlora dig i en historia utan framtid."
"Han kommer att knäcka dig, som Rodolphe knäckte Bovary."
"Döden väntar, Gemma... Döden väntar."
- God dag! - God dag. Allt väl?
Ja, en veteaxformad baguette och två croissanter, tack.
- Och er man? - Han är i London.
- I jobbet? - Ja. Är allt bra med er son?
- Ja, han är lika dum som vanligt. - 3,60 euro.
Varsågod.
- Tack. Hej då! - Hej då.
Croissanterna!
- Vad var det? - Möss.
- Va? - Möss. Vad är du rädd för?
Nej, jag hörde steg. Vänta...
Lugn, Hervé! Det var inget.
- Det var ingen där. - Lugn, han kommer först på söndag.
Hervé, jag vill inte prata om det.
- Varför stannar du hos honom? - Det angår dig inte.
- Du lämnar honom aldrig, bara mig. - Förstör inte allt med framtidsprat.
Det kan inte vara. Det är därför det är så underbart.
Hur kan du vara så kall?
- Hör på mig, jag är lycklig med dig. - Men jag älskar dig!
- Förstår du det? Jag älskar dig. - Älskar du mig?
- Vad gör du? - Jag tänker.
- Två på natten? - Det är inget man väljer.
Är det Gemmas croissanter? Åt du upp dem?!
- Inte alls. - "Inte alls"... Jag ska låta dig tänka.
Jag går en promenad med Carrington. Hej då!
- Pappa, har du 20 euro till en bok? - Ska du köpa en bok?
- Ja, till skolan. - Vilken bok då?
- "Min första kärlek" av Turgenjev. - Carrington! Kom! Duktig flicka.
- Kom nu! - Pappa? Pappa?
- Ja. - Mina 20 euro?
Tack.
Var en duktig flicka nu.
Hej då! Nej, du får inte följa med.
Vänta.
Vi har en timme på oss.
- Fan också! Sèvresstatyetten! - Va?
- Det enda av värde! Mamma dödar mig! - Min man kan laga den.
- Säkert? - Det är hans jobb.
Säkert att du inte kan stanna?
- Följer du med mig till London? - Till London och till världens ände.
Hur krossar man nån annans kärlekshistoria som får en att lida?
Jag försökte först med tankeöverföring.
Lämna honom, Gemma! Lämna honom. Spola den där lilla idioten!
- God dag! - God dag.
Jag skulle vilja ha två croissanter, en traditionell baguette-
-och madeleinekakor.
- Madeleinekakor? Hur många? - Fyra, tack.
- Mår er man bra? - Ja, det blir han som kommer ett tag.
- Jag åker till London i övermorgon. - Ska ni åka dit och jobba?
- Ja. - Blir ni borta länge?
- Nej, inte så länge, tyvärr. - Varför "tyvärr"?
- Har ni tröttnat på vårt land? - Martin, det angår dig inte!
Nej, men lite luftombyte gör mig gott.
5,60 euro, tack. Varsågod.
- Hej då! - Hej då.
Såg du hur lycklig hon såg ut?
Stackars Charles... Så snäll... Så godtrogen...
Om jag ändå hade gjort detta hemska av manlig solidaritet med Charlie.
Men så var det inte. Jag var bara helt utom mig.
Det var då jag kom att tänka på Rodolphes brev i "Madame Bovary".
"Då ni läser dessa sorgliga rader är jag långt borta. Jag har velat fly"-
- "för att undvika frestelsen att återses. Emma, glöm mig!"
"Varför skulle jag lära känna er?"
"Varför var ni så skön? Adjö."
"Adjö"...
- Räkning, räkning... - Toppen...
Räkning, räkning...
Varför skulle jag lära känna dig? Varför var du så skön? Adjö! Hervé.
- Lämna ett meddelande. - Hervé, vad är det här för ett brev?!
Helvete!
- Vem är det? - Ingen. En granne.
Glöm inte att du är här för att läsa till ditt prov. Läser du ordentligt?
Mamma, sluta prata till mig som om jag var tio år!
Var är Cupidostatyetten? Jag har letat efter den överallt.
- Cupidostatyetten? - En av de få saker jag gillar här!
- Det var bara en flisa som lossnade. - Hur sa?
Det var inget. En skicklig engelsk restauratör som bor här lagar den.
- En engelsman? - Ett proffs.
Prata inte dumheter. Hur skulle en engelsman kunna laga Sèvresporslin-
- som har överlevt tre revolutioner och två världskrig?
Nej, jag vill inte ens föreställa mig hur nåt sånt kunde hända.
Vem är hon?
Gemma, tyvärr inget London. Måste till Paris. Vi hörs. Hervé.
Florence de Bressigny. God dag. Ni har visst min lilla Sèvresstatyett.
En porslinsfigur från Sèvres. Ni restaurerar väl konstverk?
- Ja, men... - En porslinsfigur från Sèvres.
- Min son sa att han hade gett er den. - Jag känner inte er son, madame.
Min son ska ha gett detta värdefulla föremål till en engelsman som bor här.
Jag känner inte till nåt Sèvresporslin...
Det här var väldigt bekymmersamt. Jag antar att jag måste tro er...
Jag måste till Paris. Här är mitt kort. Jag är väldigt fäst vid föremålet.
- Adjö, monsieur. - Adjö.
Jag hade lyckats.
I dag skulle jag vilja kunna radera detta hemska ögonblick av triumf.
- Gemma, säger dig "Bressigny" nåt? - Nej, hur så?
Hon frågade om en porslinsfigur jag skulle laga. Låter det bekant?
Nej.
Jag ville bara nämna det, för kvinnan anklagade mig för lögn och stöld.
- Det var jävligt pinsamt. - Kan vi prata? Jag måste berätta nåt.
Jaså? Jag vill inte höra det.
Vad gör du? Charlie, prata med mig, är du snäll!
Prata? Du är bra fräck!
Du har ignorerat mig i veckor. Nu vill du prata. Jag vill inte prata med dig.
Vart ska du?
- När kommer du tillbaka? - Det vet jag inte.
Gus!
Vad gör du här? Har du gått vilse?
Kom, gumman. Kom. Kom!
Ta det lugnt, Gus!
Gemma!
Gemma?!
- Carrington! Stygga flicka! - Tack, Martin!
Hur är det? Ni har inte synts till på tio dagar!
- Jag behövde vara ensam. - Allt väl?
- Ja. Har ni tid en minut? - Javisst.
- Bra. Kom in. - Stanna här, Gus!
- Vill ni ha en kopp te? - Javisst.
Har ni börjat läsa "Madame Bovary"?
Jag har precis börjat. Jag hittade den i Rouen. Kanske p.g.a. namnet...
- Jag ville veta vad den handlar om. - Gillar ni den?
Det händer inget, men samtidigt är den intressant.
Det är precis det!
Jag har fått det här.
Ett brev från madame de Bressignys advokat.
Hon ber er lämna tillbaka en statyett.
Jag har inte stulit den. Den finns här, men jag hittar den inte.
- Men vad kan jag göra? - Hjälpa mig att svara. Det vore snällt.
- Jag är inte så bra på franska... - Jag ska försöka, men...
- Varsågod. - Då så...
"Käre advokat"... Ja, "Käre advokat"... "Käre advokat"...
"Vi refererar till"... "Vi refererar till ert brev"...
"Ert brev"...
"Vi refererar"...
"Med anledning av att vi inte förstår"...
"Vi refererar till ert brev med anledning av att vi inte förstår"...
"Vi förstår inte"...
... "ert"...
"Vi förstår inte"... "Vi förstår inte"...
..."er påstridighet." Ja... "Vi förstår inte er påstridighet."
"Vår situation ser ut som följer"...
- Vad är det? - En mus! Fan ta dem!
I år är det helt hopplöst! Det är inte sant! Fan också! Här har du!
- Det är ett riktigt sorkår! - Dödade ni den?
Ja. Skulle jag inte ha gjort det?
Nej... Jo, men så hade jag inte väntat mig.
- Soptunnan står i köket. - De är skitjobbiga i år, odjuren!
- Vad är detta?! - Det är för mössen.
Jag sa ju att man inte ska använda sånt. Aldrig, Gemma!
- Det var färghandlaren i Rouen som... - Han är en idiot!
- Det är skit! - Jag står inte ut med dem längre!
Det ger en hemsk död! A terrible death! Det är arsenik! Arsenik!
Har ni inte läst om symtomen i "Madame Bovary"?
- Snälla ni, mitt brev. Kan ni...? - Nej, det går inte. Ursäkta mig.
- Om några dagar. - Som ni vill.
- Hej. - Hej, Gemma!
- Får jag presentera vår vän Patrick? - Patrick, det här är Gemma.
- Gemma! - Hej, Patrick.
- Känner ni varandra? - Ja, sen länge.
- Ursäkta, jag har jobb som väntar. - Ja...
- Lustigt... Alla känner alla... - Hur känner ni Gemma?
- Vi träffades i byn. Hennes man... - Man?!
Han renoverar möbler.
- Är hon gift? - Ja, hon är väldigt flitig.
- Gemma... - Patrick, vad fan gör du här?
Bra. Vi talar med varandra. Utmärkt. Mark och Wizzy var Pandoras vänner.
- Men de tycks ha tagit mitt parti. - Ditt parti?
Du vet förstås inte om det... Pandora och jag har separerat.
Jag är officiellt en fri man.
Vi kan väl åka till havet i dag tillsammans? Honfleur, Deauville...
Jag kan inte. Jag är upptagen.
Hur som helst gör Frankrike dig gott. Du ser strålande ut, Gemma.
Dra åt helvete, Patrick.
Fint målat!
Gemma bad mig följa med till Rouen, till madame de Bressignys advokat.
Hon stämde möte i katedralen. Jag blev förvånad.
Ja, jag blev förvånad över att Gemma ville ses där. Gjorde hon det med flit?
I "Madame Bovary" stämde Emma också möte i Rouens katedral-
-före droskfärden-
- den kanske vackraste erotiska scenen i 1800-talets litteratur.
En kvinna som blir påsatt i en droska! Färden varade dessutom väldigt länge.
Det är inte sant!
Det var som sjutton...
- Har ni valt? - Madame tar laken.
Jag tar biffen. Blodig. Kan jag få prata med vinkyparen, tack?
- Javisst. - Jag har hört talas om det här stället.
- Det här ska verkligen bli spännande! - Jag avskyr det som hände i dag.
Att jag inte kunde motstå dig. Du är dig lik. Du säger saker du inte menar.
Jag känner mig som en accessoar, din klocka eller Mont Blanc-penna.
Jag vill inte att det ska hända igen. Så är det bara.
Jag förstår.
Charlie, det är jag.
Jag hittade just statyetten, Cupido, och...
Charlie, du har lagat den, trots att jag har betett mig så illa mot dig!
Jo, du...
Jag saknar dig, Charlie.
Jag är ledsen. Jag förväntar mig inte att du ska förlåta mig.
Jag skulle... Jag skulle vilja träffa dig igen.
Jag älskar dig.
Hej, Martin. Jag vill be om ursäkt för häromdagen i Rouen. Jag kom aldrig.
- Nej, jag märkte det... - Förlåt.
- Jag fick... - Förhinder. Det är så man säger.
Ja. Var inte arg på mig. Kom och ta ett glas.
Men... Ni har ju tagit bort allt!
Ja, jag vill skapa ordning i mitt liv.
Betala mina skulder. Sätta stopp för allt det här.
- För vad? Jag förstår inte, Gemma. - Oroa er inte.
Jag vet inte vad ni tänker göra, men gör inget ni kan få ångra.
- Ångra vad då? Jag ångrar ingenting. - Tack.
- Sen Rodolphe lämnade er... - Rodolphe?
Herregud...
Brevet, det var ni!
Det var ni... Det var ni som skrev det, eller hur?
- Varför? - För att jag är rädd för er skull.
Allt som händer madame Bovary händer er: ert namn, era skulder, era älskare!
Och i slutet begår hon självmord. Det låter kanske dumt, men jag svär:
Det finns stunder då livet härmar konsten.
Herregud, ni är inte klok!
Om ni tror att jag tänker ta livet av mig för några skulder tror ni fel.
Jag är inte den där kvinnan.
- Jo, i mycket högre grad än ni tror. - Martin, jag är inte madame Bovary!
Få det ur huvudet! Jag är jag.
Jag är fri. Jag kan faktiskt vara lycklig, okej?
Jag skulle så gärna vilja tro er.
Vi ses.
Överraskad? Nån lämnade den här utanför din dörr.
Vilken dåre... Patrick, vad vill du? Pratade vi inte klart om det här i går?
Får jag komma in en liten stund?
- Vad tänker du göra nu? - Jag vet inte.
Det beror på vad som händer med Charlie. Jag vill nog vara ensam.
Gemma, jag har tänkt efter. Du har helt rätt.
Jag är en skit och en lögnhals som förstör allt.
Och?
Jag tycker bara att det är synd, för jag vet att vi kunde bli lyckliga.
Men det kommer aldrig att hända, för du tror mig inte.
- Och? - Jag kan ändra på mig.
Jag ska ändra på mig. Allt kommer att bli annorlunda.
- På vilket sätt? - Flytta till mig i London.
Det skulle inte fungera.
Gemma, tror du inte på ödet?
Det är ingen slump att vi träffades här igen. Det är ödet.
Engelsmannen...
- Charlie är tillbaka. - Bra.
Hjälp!
Hjälp! Min fru... Gemma....
- Nå? Arsenik? - Varför skulle hon ha tagit arsenik?
- Var det inte det? - Nej, inte alls.
- Vad var det då? - Hon kvävdes till döds.
- Kvävdes? - Ja, kvävdes - av en bit bröd.
Den där Wizzy kunde väl ha ställt in sitt födelsedagskalas.
- Vi delar din sorg, Charlie. Var stark. - Tack.
- Får jag prata med dig? - Javisst.
- Det var nog jag som dödade henne. - Vad?
- Med en bit bröd - med mitt bröd! - Sluta, Martin. Det var mitt fel.
Va?!
Tack.
- Engelsmannen... - Charlie är tillbaka.
Vad gör du? Vad sysslar du med?! Rör henne inte!
Du rör inte min fru! Förstår du det? Försvinn!
Det var inte ditt fel. Det vet du, Charlie.
Det var mitt fel. Det var jag som sabbade allt.
Tro mig. Jag menar allvar. Kom och bo med mig.
Patrick, jag vill inte. Jag älskar dig inte.
Säg inte så. Nej, Gemma. Det är inte sant.
Du älskade mig förut och du kan älska mig igen. Det kan du.
Gemma...
Det är ingen fara. Andas. Gemma...
Gemma, andas! Andas!
Slappna av. Okej, ett, två...
- Är du beredd? Okej, beredd? - Släpp henne!
Vad gör du?!
- Hon är min fru, förstått?! - Du förstår inte!
Du rör henne inte! Hör du mig?
- Sluta, din idiot! Sluta, Charlie! - Du rör henne inte!
Charlie, sluta! Charlie...
Det kan komma att regna igen i kväll.
Jag vet inte om jag vill gå på Rankins fest.
Bäst att jag tappar upp ett bad och går ut med Carrington.
Jag har bestämt mig för att sälja huset.
Jag går tillbaka till Charlie. Jag går tillbaka till Charlie...
Jag ser fram emot mitt nya liv.
Jag har saknat de röda bussarna.
Torka av dig om fötterna, Julien.
Har ni sett de nya grannarna?
- De är ryssar. - Ryssar?!
- Ja, tjejen har skitsnygg häck! - Julien!
Gissa vad de heter. Och om jag säger att det börjar på "K"?
Ett tragiskt otrohetshistoria. Hon kastade sig framför ett tåg.
- Anna Karenina? - Rätt gissat, fast de heter Kalinin.
- Det låter nästan likadant. - Otroligt!
Ja, det är galet.
Jag skojar. De är inte mer ryska än jag, utan från Rouen och heter Mercier.
Vad du skräms, din dumbom! Vad dum du är!
God dag.
Jag, er granne.
- Om ni behöva hjälp, jag tillgänglig. - Det var snällt av er.
- Ni talar anmärkningsvärt bra franska! - Tack detsamma.
- Var har ni lärt er det? - I skolan, som alla.
Vänta, jag ska hjälpa er. Jo, jag insisterar. Ni har ju ingen brytning.
- Inte ni heller. - Det är normalt. Jag är härifrån.
- Är ni född här? - Ja.
Jag heter Joubert.
Martin Joubert.
Jag kom tillbaka till Normandie för sju år sen för att ta över min fars bageri.
Gör ni magert specialbröd utan gluten och salt?
Jag bakar jättemagert bröd.
Men min specialitet ärla croquinette, med flera sädesslag.
Men jag gör också piroger med skinka och ost.
Jaha?
Har ni läst "Anna Karenina"?
- Det är en väldigt stor roman. - Ja.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Få ditt eget konto gratis. Skriv till oss på hunddawgs@gmail.com
Översättning: Lotta Rossi www.btistudios.com